Paral·laxi
La paral·laxi és el canvi aparent de la posició d'un objecte observat produïda per una variació en la posició de l'observador. Com a exemple, poseu la vostra mà al davant vostre amb el braç estés i observeu un objecte que es trobe al costat de l'habitació i que quede al darrere de la vostra mà. Ara moveu el cap a la vostra espatla dreta, i ara la vostra mà apareixerà a l'esquerra de l'objecte distant. Porteu el cap a l'espatla esquerra per a comprovar que en esta ocasió la mà apareixerà a la dreta de l'objecte distant.
A causa que la Terra orbita al voltant del Sol, observem el cel des d'una posició en constant moviment en l'espai. En conseqüència, s'observa un cert efecte de paral·laxi anual, en la que les posicions dels objectes propers aparenten un balandreig provocat pel nostre moviment al voltant del Sol. Açò fa que succeïsca, però les distàncies per a les estreles més properes són tan grans que necessitareu fer acurades observacions amb un telescopi per a detectar-la[1].
[1] Els astrònoms de la Grècia antiga tenien coneixement sobre la paral·laxi; ja que ells no podien observar una paral·laxi anual en les posicions de les estreles, i per açò arribaren a la conclusió que la Terra podria no estar en moviment al voltant del Sol. Del que no s'adonaren fou que les estreles estan milions de vegades més llunyanes que el Sol, de manera l'efecte de la paral·laxi és impossible de considerar a simple vista.
Els telescopis moderns permeten als astrònoms utilitzar la paral·laxi anual per a mesurar la distància fins a les estreles més properes, utilitzant la triangulació. L'astrònom mesura acuradament la posició de l'estrela en dues dates, en un interval de sis mesos. Com més propera estiga l'estrela del Sol, major serà l'aparença de desplaçament en la seua posició entre les dues dates.
Durant el període de sis mesos, la Terra es mou al llarg de la meitat de la seua òrbita al voltant del Sol, en este temps la seua posició canvia 2 unitats astronòmiques (el que abreujat seria UA; 1 UA és la distància entre la Terra i el Sol, aproximadament 150 milions de quilòmetres). Esta pareix una distància enorme, però fins i tot l'estrela més propera al Sol (Alfa Centauri) està a uns 40 bilions de quilòmetres de distància. En conseqüència, la paral·laxi anual és molt xicoteta, típicament més xicoteta que un segon d'arc, el qual tan sols és 1/3.600 d'un grau. Una unitat de distància que resulta còmoda per a les estreles properes és el parsec, el qual significa segon d'arc de paral·laxi. Un parsec és la distància a la qual estaria una estrela si és observada amb un angle de paral·laxi d'un segon d'arc. El qual equival a 3,26 anys llum o 31 bilions de quilòmetres[2].
[2] Els astrònoms preferixen esta unitat, i per açò s'han definit els kiloparsecs per a mesurar distàncies a escala galàctica i els megaparsecs per a mesurar distàncies intergalàctiques, fins i tot estes distàncies són massa grans per a poder observar una paral·laxi. Per a determinar estes distàncies són necessaris altres mètodes.